Arabski pregovor pravi, da človeka definirajo tri stvari:
moč, denar in smola.
Srečo in smolo sem imel, da sem izkusil vse tri.
Ne vem, ali sem bil zato boljši ali slabši človek,
vem le, da ti denar ne koristi, ko umreš.
Veste, koliko DDV-ja vsako leto izpuhti iz države? –Ne.
Skoraj 10 milijard evrov. Kaj vam to pove?
Moj oče je ustanovil podjetje pred 30 leti.
Jaz ga vodim zadnjih deset let.
Borim se, da bi ga ohranil.
Uspel sem premagati vse vaše administrativne ovire.
Niti dneva nisem zamujal. –Ste direktor s svojimi težavami,
jaz pa sem davčni inšpektor s svojimi obvezami.
Teden dni časa vam dam. Niti dneva več.
Danes je zadnji dan mojega življenja.
Zadnjič zapiram oči. Za vedno bom umolknil.
Dolgo sem iskal rešitve. Ta je očitna.
Nisem več nikogaršnja kopija. Konec je monotonije in lobotomije.
Nič več srajc in kravat.
Ne grem v pisarno.
Zbogom, pisarniški delavci in vaša urejena življenja.
Nikomur ni mar, ker ste potratili čas.
Ne razmišljate o tem.
Uživate v svoji povprečnosti.
Zbogom, zaliti šefi.
Izogibate se vodi, da se ne bi zmočili.
Komercialisti smrdijo po kolonjski vodici in malici.
S seboj nosijo majonezo in se nažirajo.
Zbogom, senilni knjigovodje.
Zbogom, neumne tajnice in vaše prazne zgodbice.
Zbogom, novinci s svežimi diplomami.
Hodili boste po drugih, da bi prišli na vrh.
Zbogom, veliki direktorji.
Ko boste skočili skozi okno odprite zlata padala.
Obogateli ste na žuljih obupancev,
a se pretvarjate, da tega ne veste.
Sinovi snobovskih kurb.
Nagrabili ste si tričetrt vsega.
Zbogom, mali buržuji.
Garamo za nekaj dni dopusta.
Nono, kaj so ti mobiteli? –Prinesla sta jih vaša prijatelja.
Eric in Simon. –Kdo? –Eric in Simon. Vprašajte njih.
Dober dan, Sonja. Si rezervirala kosilo opoldne?
DiMeco iz prometnega sindikata. Ob enih imate rezervacijo.
Odpovej in naj namesto njega pride Laurent.
Si kupila darilo za Luciena? –Ja. V pisarni je.
Hvala.
Kako je bilo na sestanku? –Slabo.
Najdi mi nekoga, ki mi bo dal posojilo.
Veš, da bom vrnil.
V tej situaciji ti ne bo nihče posodil denarja.
Četudi bi si trg opomogel, dolga ne bi mogel vrniti 20 let.
Lahko le …
Žal mi je, moral boš iti v stečaj.
Včasih je najbolje zapreti podjetje.
Iz finančnega ministrstva. Nisem si upal prebrati.
V skladu s Kjotskim protokolom …
434 emisijskih enot CO2. Vrednost 13.747,49 evrov.
Vem, kaj je to.
Evropska komisija dodeljuje kvote za CO2.
Dovoljenje za onesnaževanje. Tvoje podjetje je pod mejo.
V teh letih kvote nisi izkoristil, zato jo lahko prodaš.
Prodaš jo lahko drugim onesnaževalcem.
Kaj to pomeni? –Da lahko zaslužiš.
Ne bo te rešilo, a jim tega ne boš kar pustil.
Gremo.
Dober večer.
Upam, da imaš opravičilo, ker zamujaš.
Je milijon evrov dolga dovolj dobro opravičilo?
Posel moraš voditi s pametjo, avtoriteto in dobrimi instinkti.
Moral bi brati Cicerona. Pomagalo bi pri financah
in ne bi padel v težave.
Dober podjetnik
vloži v posel vsa svoja finančna sredstva.
Prevzame vso odgovornost za vodenje.
Vloži svoje znanje.
Če stori napako, to plača s svojo častjo.
Ne ve, ali imaš vse potrebne kvalitete. –Očka!
Tvoj mož je nesposobnež, Dana. Sama veš.
Kako se boš izvlekel?
Ne žalite me pred ženo in sinom.
Tvoja žena je moja hči. Tvoj sin je moj vnuk.
Zaradi tvojih napak sta se znašla v težki situaciji.
To mi daje pravice, če ti je všeč ali ne.
Ne boš nič rekla? –Prosim te.
Šabat šalom. –Antoine!
Ti si na vrsti. –Pokaži! –Odstopam.
Odstopaš?
Izenačim. –Jaz tudi. –Si prepričan?
Spet sem te nategnil. Hudo.
Zdaj moj sin ne bo mogel študirati. –Rad bi študiral?
Si prepričan, da je tvoj sin?
Wizman, poglej tja.
Koga si videl? Jo poznaš? –Ne. –Kdo je to?
Ne veš? Noa Van Stricht. –Kdo?
Manekenka. V vseh revijah je.
Kavsajo jo samo bogataši.
Kdo je z njo? –Veliki šef.
Veš, kaj proslavljajo?
Povišanje DDV-ja za en odstotek.
To pomeni, da bo dobil dva milijona evrov. Jajca ima.
Pojasni. –Ime mu je Atlan.
V Panami prodaja mobitele.
Prek slamnatih podjetij kupuje mobitele v Italiji brez DDV-ja,
nato pa jih proda v Franciji z davkom.
Državo goljufa … –Za 30 milijonov evrov.
Kako veš? –Najina mama je pazila njegove otroke.
Zdaj vodi njegove finance, Simon pa prenaša kovčke z denarjem.
Zakaj se čudiš?
Seveda nosi kovčke. Tvegati mora, ker se ni hotel učiti.
Sem hodiš ven? –Včasih.
Prijatelj Antoine Roca, moj brat Simon.
To je Kamel, skupaj sva boksala.
Oglasi se pri meni. Dobro robo imam.
Boksar? –Lahko noč.
Od kod jih poznaš? –Skupaj sva boksala.
Kdo so tisti tipi? –Tistih v range roverju ne poznam.
V BMW–ju sta brata Wizman,
tisti, ki gredo k portirju, pa so prvovrstni prasci.
Kamel Dafri, Said Benarfa in William Krutel.
Obsojeni kriminalci za rope in preprodajo droge.
Šele prišli so iz zapora, pa so že v akciji.
Jih ustaviva? –Ne. Počakajva,
da se udomačijo in dobijo samozavest.
Niso preveč pametni. Z lahkoto jih bova ujela.
Morava biti diskretna.
Kje si bil? –S prijatelji sem igral poker.
Zakaj si se tako obnašal?
Očeta skrbi. –Tvoj oče je pravi prasec.
Vsem soli pamet, ker je bogat. Denar je vse, kar ima.
Vsaj to ima.
Dana, mi zameriš, ker nisem takšen kot on?
Raje bi se prodajal, kot bil takšen kot on. –Ne govori tako.
Govoril bom, kar bom hotel. To je moja hiša, jaz plačujem račune!
Ti pa hodiš po nakupih s prijateljicami in si lakiraš nohte.
15 ur na dan delam, da bi ti to omogočil!
Ti pa dopuščaš, da me tvoj oče ves čas žali!
Zakaj nisi nikoli na moji strani? Oče tvojega sina sem!
Nehaj, zbudil ga boš! –Briga me!
Obračate ga proti meni. Mislite, da ne vem?
Ko bo odrasel, bo to dojel. Ti tudi, ko boš ostala sama
z norim očetom in senilno materjo!
Veš, kaj? Prav ima.
Nesposobna zguba si. –S takšnim ne moreš biti.
Kaj čakaš? Pojdi k prijateljem. Tam boš boljše volje.
Ti boš odšel! Takoj!
Smiliš se mi.
Bi rad nazdravil z njimi? –Ne.
Lucien bo žalosten.
Žal mi je, a morava biti ob štirih tam.
Moraš podpisati zahtevo za stečaj.
Dobro.
Ni ti lahko, a se boš zagotovo pobral.
Ne bom te zapustil.
Pomagal ti bom z dokumenti in šel s teboj na pijačo.
Tudi dobro novico imam.
Prodal sem tvojo kvoto CO2.
Denar sem nakazal na tvoj osebni račun.
16.000 evrov.
Čez 24 ur jih boš imel na računu. –Hvala.
Boš v redu? –Ja.
Adijo, prijatelj.
Na trg s CO2 je lahko priti.
Podjetje vneseš v register.
To lahko vsak naredi v petih minutah prek spleta.
Potrebuješ le številko osebne izkaznice in davčno št. podjetja.
Kako trguješ s kvotami?
Preprosto. Na banki odpreš račun.
Podobno je kot z delnicami.
Potem lahko trguješ po vsej EU.
Tvoje podjetje se je dobro odrezalo na francoskem trgu,
a lahko trguješ tudi z Nizozemci, Britanci …
Kvoto lahko prodaš kateremukoli podjetju, ki je izkoristilo svojo.
Se plača davek na kvote? –Ja.
To je drugače kot pri delnicah.
V Franciji je stopnja DDV 19,7 %, v drugih državah pa je različna,
zato se trguje brez davka, da bi bilo lažje.
Davek se obračuna pri prodaji v Franciji.
Zakaj te to zanima? –Nadaljuj.
Država podaljša rok za plačilo davka, da bi pospešila trgovanje.
V tvojem primeru boš na 16.000 plačal 3000 davka.
Država ti ga bo zaračunala kasneje. To je absurdno, a je takšen sistem.
Mi lahko registriraš podjetje v tujini? –Zakaj?
Dobil sem zamisel. –Bi rad državo ogoljufal za DDV?
Pazi, za državo gre. –Naredi to zame.
Kaj bomo počeli s kvotami CO2? –Enako kot Atlan z mobiteli.
Zakaj omenjaš Atlana? Bi rad goljufal z DDV-jem na plin?
Misliš, da bomo prenašali jeklenke CO2? Zmešan si.
Kako jih bomo prodali? –Ne gre za plin, temveč veter.
Za DDV. Vse je virtualno. Ni prenašanja in posrednikov.
Ne prenašamo kovčkov z denarjem. Potrebuješ le računalnik.
Ničesar ne razumem. –Zapleteno je.
Ničesar ne vemo o trgovanju. –Kupi si možgane.
Sploh ni zapleteno, le pogum potrebuješ.
Bedaki so pustili odklenjena vrata francoske državne blagajne
in pustili sporočilo, da si postrezite.
To bi bilo škoda zamuditi.
Fantje, pomagajte. V avtu so vrečke.
Tony, kako si? –Dobro. –Ni dobro. Žena ga je vrgla iz hiše.
Lahko spiš spodaj v studiu.
Kaj si naredil ženi? –Nič, ne skrbi.
Spodaj je vse v razsulu. –Ni pomembno.
Boš kosil z nami? –Ne, delati moram.
Antoine bi rad ogoljufal francosko državno blagajno.
Utihni.
Če boš tako nadaljeval, boš končal s preluknjano glavo.
Zakaj? Povedal sem mami. Družina smo.
Ne vpletaj mame. –Mama živi tukaj.
To je moja hiša. Vse hočem vedeti. –Vidiš? –Utihni.
Končni znesek: 40.000 evrov.
Počakaj malo! 40.000? –V enem tednu.
Torej je možno. –Zakaj se tega ni še nihče spomnil?
Za druge ne vem. –Če se da toliko zaslužiti,
bi lahko plačal dolgove in obdržal podjetje.
Zakaj bi delil z nami? –Ne delim, temveč množim.
Več kot vložiš, več zaslužiš. Poleg tega vaju potrebujem.
Kako bom pral denar, ko pa sem pod drobnogledom davčne uprave?
Potem je že prepozno.
Nisi rekel, da imaš zveze v policiji? Ali ti?
Jaz poznam tipa. Ni pomemben.
Tvoj brat ima prav. Preveč govoriš.
Kako si si to zamislil, Antoine?
Ustanoviti moramo slamnata podjetja in ustvariti finančni balon.
Če bomo imeli le eno podjetje, nas bodo hitro zasačili.
Naša podjetja bodo sodelovala.
Kupovala in prodajala bodo kvote.
Prodajali bomo francoske kvote
in takoj kupili nove.
Finančni vrtiljak? –Ja.
Koliko potrebujemo za začetek? –Milijon.
Evrov? –Še bolje bi bila dva milijona.
Si resen? Kje jih bomo dobili? –Sproti.
Nočno življenje, bari, kokain, kurbe, orožje …
Vsega se bomo lotili.
Zapomnite si, ker je pomembno.
Nikomur ne smete povedati za CO2, ker nas lahko stane glave.
Kaj počneš tu? –Gledam sina.
Že dva tedna te ni, Antoine.
Odšel si in se nisi oglasil. Veš, kaj to pomeni?
Delo sem imel.
Poskušaš dobiti denar od prijateljev. Je to delo?
Nekaj imaš za bregom. Poklicala sta me Benhamou in Zouari.
Vsa soseska že ve, da nabirate denar.
Misliš, da boš lahko koga prevaral?
Nihče ti ne bo posodil denarja. Si me slišal?
Veš, zakaj?
Ker vsi vedo, da ga ne moreš vrniti.
Potrudil se bom, da bodo izvedeli tudi tisti, ki te ne poznajo.
Dal ti bom ponudbo, ki je ne boš mogel zavrniti.
Milijon, ki ga potrebuješ za skrivnostni posel,
ti bom dal, ne posodil.
V zameno hočem svojega vnuka.
Hočem skrbništvo nad Tomom.
Dvakrat več bi ti dal, če bi izginil iz naših življenj.
Premisli, Antoine.
Bolje, da ima tvoj sin lepe spomine na očeta,
kot da se spominja tvojega neizbežnega propada.
Sramota nima cene.
Aaron, za koga se imaš?
Za nekoga, ki ima denar.
To je neizpodbitna moč.
Kako si se odločil?
Očka, kako si? –Dobro.
Videl sem te. Ponosen sem nate.
Dobro jezdim? –Odlično.
Z mamo imava težave, a vedi, da te imam zelo rad.
Greš z nama? –Ne morem, a bom kmalu prišel.
Zdravo, dedek. –Zdravo.
G. Vainberg? Tu Goldstein.
Želim da 24 ur na dan sledite mojemu zetu.
Prisluškujte mu in mu povsod sledite. Vse hočem vedeti.
Kje živi, kaj meče v smeti, kakšne barve je njegov drek, vse! Hvala.
Kam gresta? –Prižgat cigareto.
Kako je bilo na obisku sina? –Nočem govoriti o tem.
Moj tast nam bo pokvaril račune z denarjem.
Naš načrt ne bo uspel. –Kaj bomo storili?
Ne vem? –Poskrbimo zanj?
Poskrbimo? O čem govoriš? Si znorel?
Zamisel imam. Moj prijatelj Kamel nam lahko pomaga.
Lahko nabavi milijon? –Tudi dva, če je potrebno.
Pokliči ga. –Počakaj.
Židi in Arabci ne sodelujejo. –Nisem Žid.
Gremo. –Si zdaj vesel?
Ja? –Kje si? Vso noč sem te klical.
Poslušam. –Govoril sem s Kamelom.
Rekel je, naj prideva ob treh. Greš z nama?
Seveda. Kje sta? –Kje si ti?
Ni pomembno.
Kaj boste naredili s tem denarjem? –O tem ne morem govoriti.
Rad bi dva milijona, a ne boste povedali za kaj gre?
Vedeti hočem, kam bo šel moj denar. –Poslušaj, Kamel …
Ne govorim s teboj.
Dva milijona evrov ni malo.
Pravico imam postavljati vprašanja.
Nočem biti žaljiv.
Ponujam ti dober posel.
Na hitro lahko zaslužiš.
Kako hitro? –V treh mesecih.
Če sem te dobro razumel …
Če ti dam pet milijonov, mi jih boš čez tri mesece vrnil 10? –Tako je.
Bolje zate, da bo res tako,
drugače boš plačal za vsak dan zamude.
In tvoja družina tudi.
Dajte jim denar.
Ne boš pojedel?
Podjetja ni težko odpreti.
Lahko ga tudi na daljavo, a je treba malce podmazati.
Težava so lastniki. To morajo biti resnični ljudje.
Potrebujemo podpise za registracijo v sodnem registru. –Kaj?
Dokumente, ki dokazujejo … –Registrsko številko in podobno.
Za to potrebujemo osebne izkaznice, potne liste …
Kje naj registriramo podjetja? –Kjerkoli.
Tudi v Franciji, a se je bolje izogibati Evropski uniji.
Kako pride denar na račune?
Najbolje je odpreti podjetje na Cipru ali v Hongkongu.
Tel Avivu, tudi Balkan je dober.
Denar položite na račun in ga razdelite po podjetjih.
Tega ne morete prek računalnika. Osebno morate oditi v banko.
Z vrečo denarja.
To moramo narediti na začetku? –Ja.
Kaj, če bodo težave?
Račune odprite na lažna imena.
Kaj pa nadzorne kamere? –Imajo jih.
Torej nas bodo lahko prepoznali?
Vedeti morate, v kaj se spuščate.
Ko greste v tujo banko položit 100.000 evrov,
nadenite lasuljo, očala in brado. –Kul.
Veseli me, da vam je smešno. Poiskati morate partnerje.
Ljudi, ki vas poznajo, a vas lahko izdajo.
Lahko priskrbim dokumente, toda lažni lastniki …
Prejemniki socialne podpore in brezdomci. –Dobra zamisel.
Ponudili jim bomo 1000 evrov za potni list ali osebno izkaznico.
Po tednu dni lahko prijavijo krajo.
Kdo pravi, da bodo pristali? –Za 1000 evrov jih bo veliko pristalo.
Ustanovili bomo 30 podjetij. Potrebujemo domišljijo.
Potrebujemo imena, povezana s CO2. Kakšna zamisel? –Carbotech.
Carbosistem. –Carboplus. –Carbonara!
Carbonič. –Carbonrit. –Carbontvojomamo.
Carbonobo. –Ni slabo. Carbonideje.
Carbodrk!
Policija. Kaj počneš tu?
Dolgo se nisva videla. –Bi kaj spil?
Sta tvoja sina tu? –Prideta in gresta.
Vem. Macao, Hongkong, Tel Aviv, Ciper …
Ne bojita se letal.
Pravico imata potovati. –Naenkrat sta ves čas na poti.
To stane.
Še posebej z lažno identiteto, lasuljami, očali …
Nehaj. Zakaj si prišel? –Kamel Dafri.
Prasec je. Sinovoma reci, naj se ne zapletata z njim.
Nevaren je, Dolly. Si slišala?
Nočem, da bi morala v mrtvašnici identificirati Erica in Simona.
Za potovanja z lažnimi bradami vem samo jaz.
Nikomur nisem povedal.
Pazi nase.
Tvoja zveza v policiji?
Ničesar ne bo povedal. Že dolgo mi dolguje.
Moj mož mu je naredil uslugo.
Prisezi, da veš, kaj počneš.
Vem, da moramo izginiti. Tu nismo varni.
Takoj nas bodo našli.
IP naslovi, telefonske številke …
Pojdimo v hotel in plačajmo z gotovino. Varneje je.
Židovski pregovor pravi, da novice hitro potujejo.
Zaključi posle, vrni denar Dafriju in pozabi na vse.
Sobna postrežba. –Dober dan.
200 enot za Bluenext.
Lahko zasluženih 1500.
Prepričan sem. Zapisal bom.
135 na Carbotech.
Na zdravje! –100 let!
Na vaš uspeh. Naj vas bog varuje.
Kaj bomo z vsem tem denarjem?
Dvigniti ga morate. Ne morete ga pustiti na računih.
Ne bomo ga pustili. Vložili ga bomo
za 20 % obresti na dan. Več vložiš, več zaslužiš.
Jaz verjamem le v gotovino. Denar na računih ni varen.
Eric, pojasni mu.
Podjetja lahko poslujejo tri do štiri mesece.
Račune moramo izprazniti, preden jih bo davčna uprava odkrila.
Če ima podjetje na računu 100.000, mora plačati davek.
V 24 urah jih moramo izprazniti.
Vse moramo hitro likvidirati.
Od ponedeljka do četrtka garate,
na šabat pa štejete denar.
Kdo bo dvignil gotovino?
Tega ne bo nihče hotel narediti. –Bo.
Kitajci. Poznam nekega g. Wanga.
Prek njega bomo dvignili denar.
Gremo v Baron? –Jaz ne grem.
Eric je utrujen, a ne gre domov. Žene nisi videl že mesec dni.
Od kdaj imam ženo? –Odkar si se poročil.
Za otroka niti vprašaš ne. –Zakaj mi pridigaš?
Če te ne bi spoznal s Kamelom, bi prodajal mobitele.
Res? –Kako se pogovarjaš z mojim bratom?
Utihni! –Sesul te bom! –Nehaj, Eric!
Utihni! –Neumno se obnašaš.
Jebite se. –Spizdi!
Oprosti, Antoine. –V redu je. Pomiril se bo.
Kaj je narobe? –Kaj je narobe? Vse.
Preveč in prehitro. Nista normalna.
Moja prijatelja sta. Nista slaba. –Prijatelja? Družba za poker.
Barabe. Zanima jih samo divjanje in seks.
Drviš v propad.
In se tega zavedaš. –Si slišal Dolly?
Še tri mesece bomo delali. Pobrali bomo denar
in vse likvidirali.
Veter bo vse odpihnil, nobene sledi ne bo.
Če smo kaj zamočili, je zdaj prepozno.
Misli na prihodnost.
Pet let zapora.
Se vidiva jutri. –Ja.
Dober dan, dobili ste Noo. Po pisku pustite sporočilo.
Noa, Antoine tukaj. Rad bi te videl.
Če lahko … Če želiš.
Pokliči me. Mislim nate.
Živjo. –Vem, da je pozno.
Lahko vstopim ali naj potrkam pri sosedih?
Oprosti. Lepo te je videti.
Ne glej, ker ni pospravljeno.
Kako si me našla? –Erica sem srečala v klubu.
Te motim? –Ne, nasprotno.
Nisem te pričakoval. –Tu delaš? –Ja.
Z Ericom in Simonom.
Vem. –Kako veš?
Eric veliko govori.
Kako hitro nas lahko izplačate? –Ga. Dolly ve.
Pet milijonov v 24 urah.
Za večje zneske rabimo 48 ur.
Imamo banko na Kitajskem v Haifengu.
Banka nima stikov z Zahodom.
Niti s Pekingom.
Nemogoče vas je dobiti.
Tudi tega sestanka ne. Verjemite mi.
Ko bo denar prišel na račun, si bom izplačal provizijo.
Klical me je tip z našim denarjem. Prestavil ga bo v New York.
Nekdo ga je zamenjal. Pravi, da ga bo imel tri dni.
Osebno moram priti k njemu. –Zaradi katerega podjetja?
Carbotec. –Likvidiraj Carbotech, Lolo.
Ne bomo več delali z BNP-jem. Ne smemo tvegati.
Barclays bo imel pet dni denar.
Niso problem banke, ampak posredniki,
ki nas držijo za jajca.
Sami moramo trgovati.
Ustanovimo pravo podjetje. Plačali bomo DDV in ostalo.
Imeli bomo svojega posrednika. –Koga?
Ne. –Ja.
Ničesar ne vem o tem. –Nisi strokovnjak za finance?
Poimenovali ga bomo Montana Trading.
Po Tonyju Montanu iz Brazgotinca. –Super.
Si videl, kako se film konča?
Na Montano Trading! –In Transport Roca.
Vam ni povedal? Kaj? –Odkupil je svoje podjetje.
Kupili smo ga. –Res?
Partnerji smo. Mazel tov! –Mazel tov!
Kje je ostalo? –Jutri pride poseben program.
Vsak dan spreminja IP naslove in strežnike.
Kaj pa ekipa? –Delajo in služijo. Ničesar ne sumijo.
Kaj pa steklo? Lahko nas vidijo in slišijo.
Pokazal ti bom. Glej.
Laurent, pridi. Pohiti.
Me slišiš, Lolo? Ne sliši te.
Jebenti! Nategnili jo bomo.
42.000 za 17,5 v Frankfurtu. Je kdo?
42.000? Ti. Dobro, Serge.
Preluknjali smo Veliko Britanijo. Nabili smo jo v rit.
Samo eno pravilo je. 3J. Jajca, jajca, jajca.
700 v Bolgariji. Igramo tudi za majhne zneske.
Antoine!
Kamel. –Kako si? –Dobro. –Vidim.
Porsche …
Obleka za 6000 evrov. Posel cveti?
Dobro nam gre. –Kaj delaš? Posodil sem denar
in ti zapravljaš kot nor.
Nisi prehiter, Kamel? Rok je čez štiri dni.
Kamel, gremo. Policija.
Dobro, še štiri dni imaš.
Kako si? –V redu, očka. –Jaz tudi.
Je tvoj? –Ne, ukradel sem ga, nikomur ne povej.
Pridi.
Si ga res ukradel? –Šalim se. Pripni se.
Kam greva? –Obiskat babico. –Ja.
Boš kavo? –Ne, hvala, mama.
Ti pomagam? –Ne, takoj bom.
Potrebuješ nov pomivalni stroj, že dvajset let ga imaš.
Ne potrebujem ga, sama živim.
Celo kuhinjo moraš prenoviti.
Kupi si kaj. –Kaj je to?
Veš, kaj je. Prosim, vzemi.
Obdrži denar. Imam pokojnino po očetu.
Mama, vzemi.
Nisi imel pred kratkim velikih dolgov?
Vse si moral prodati.
Zdaj imaš polne vreče denarja in avto, ki stane več od hiše.
Kot zvodnik si. Ne potrebujem tega denarja, Antoine.
Tam ga bom pustila, kadarkoli lahko prideš ponj.
Niti centa ne bom vzela. –Mama, kaj govoriš?
Kaj?
Ko je imel deset let, je jedel smeti. Pri 15-ih je čistil ceste.
Pri 20–ih vozil smetarski tovornjak. Pri 25-ih ustanovil podjetje.
Ostalo veš.
Nikoli se ni ukvarjal s sumljivimi posli,
čeprav vas je moral hraniti.
Nikoli ni imel opravka z umazanim denarjem.
Nič slabega nisem naredil. Nikogar nisem ubil. –Upam.
Ne skrbi, vse je v redu.
Sem pač pametnejši od sistema.
Spoštujem očeta,
toda ne izplača se več biti pošten. Razumeš?
Ne razumeš. Greva, Tom!
Poljubi babico. –Adijo, babica.
Adijo, mama, jutri se vidiva.
Vsem sodelavcem in partnerjem bi se rad zahvalil za zaupanje.
Tudi ostalim zaposlenim. Pustolovščina se nadaljuje. Hvala za obisk.
Oče mi je rekel, da lahko brez izobrazbe
samo gledaš in poslušaš.
Ne vem, ali me nocoj vidi ali sliši …
S ponosom ta večer posvečam očetu
in materi, ki je z nami. Hvala.
Na tvojega očeta. –Na očeta, hvala.
In Francijo. Dobro smo jo odrli. –Pomiri se …
Uničili smo jo.
Na Francijo! –Ljudje te gledajo.
Dol mi visi.
Rad bi nazdravil Antoinu.
Kasneje se bosta ljubila. Dva golobčka.
Na življenje prisegam …
Moj prijatelj, Tonio …
Kaj vse si naredil za nas? Genij, prisežem, da te imam rad.
Enako. Sedi.
Rad te imam.
Pazite. Zakaj vas plačujemo?
Žal mi je. –Žal vam je? Ste hodili v šolo?
Res? Krava.
Poglej. –Eric, pomiri se in jej.
Natakar, pridi.
Pridi.
Eric, nehaj, kaj delaš? –Zase se brigaj, glej v krožnik.
Izvoli 10.000.
Še 10.000 ti dam, če ji pokažeš kurca.
Ne morem. –Zakaj pa ne?
Še 10.000 evrov ti dam. –Eric, nehaj.
Prosim, lepo se obnašaj. –Ga jaz?
Briga me.
Tem bogatunom, ki tam žrejo, bom pokazal.
Nehaj! –Utihni. –Kaj je s teboj?
Odložite vilice! Vam bom že pokazal.
Kaj je? Mislite, da si lahko vse dovolite, ker ste bogati?
Poglejte se, kako grdi ste.
To ni dobro.
Kaj bi rad? Si peder?
Umakni se! –Kaj ti je? –Briga me za tvoj lokal.
Kaj delaš? Sramotiš družino.
Pokličite šefa! Jaz častim!
Kupil bom celo restavracijo, pizda.
Kaj je? Pusti me.
Kaj se greš? Bi me rad osramotil
pred družino in delavci? Kaj delaš?
Pohiti.
Ne dotikaj se me. –Utihni. Pomiri se.
Lačen sem.
Daj mi krožnik, da proslavimo.
Ven!
Si v redu? –Ja.
O čem razmišljaš? –O očetu.
Kaj bi mi rekel?
Kaj misliš? –Sram bi ga bilo.
Kakor tudi mater.
Dober človek si, Antoine.
Prvi, ki sem ga spoznala.
Ne, kreten sem.
Vsem sem hotel pokazati. Zamočil sem.
Nekaj sem hotel pokazati.
Kaj si bodo zdaj mislili o meni?
Kdo? –Mati in zaposleni.
Jutri ji boš pojasnil. –Kaj?
Da si rešil svoje podjetje.
35 družin ni pristalo na cesti. To ni slabo, kaj?
Antoine … –Ni ravno preprosto.
Strah me je.
Potem pa nehaj.
Nehaj.
Nočem nehati.
Ne še.
Kaj delaš tukaj? –Rada bi videla tvoj novi dom.
Moj sin je vsak drugi teden pri tebi.
Lepo imaš.
Mi ne boš ponudil kave? –Zakaj?
Pogovorila bi se rada. –O čem?
O tvojem novem življenju in žuranju.
O zasebnih letalih in dragih hotelih. –Kaj ti mar?
Utrujen sem.
Pojasni mi. –Kaj?
Kako si lahko vse privoščiš? –Ne tiče se te.
Tvoja žena sem, pravico imam vedeti. –Moja žena?
Pred tremi meseci sem bil zguba! Zdaj bi rada pila kavo.
Kdo misliš, da si? Konec je, Dana!
Pojdi. –Je to tvoja kurba?
Ne, punca, poberi se.
Žal ti bo, prasec. Opozarjam te!
Kreten!
Oprosti. –Ne, ti oprosti.
Ima celo dovoljenje za posrednika. Neverjetno.
Polomil sem ga, ker sem podcenjeval pizduna.
Z zbranim bo dobil nekaj let zapora.
Zapora? Zakaj?
S tem bi oblatil moje ime hči in vnuka.
Moj zet je. Dokler je tako,
ne bo šel nihče v zapor.
Kaj predlagate?
Se spomnite Napoleona?
Carski general ne gre nikoli v boj z enim načrtom.
Prava umetnost se je znati med bitko spremeniti.
Pokazal mu bom, kdo je general.
Ne boš preštel?
Verjamem ti.
Sva poračunala?
Kam greste? Nisem rekel, da lahko greste.
Sem mar videti kot nekdo, ki dela za drobiž? Umivam okna?
O čem govoriš? –Ves Pariz ve.
Ukradli ste 500 milijonov. In dobim samo 10?
Polovico hočem.
Dal si mi pet in vrnil sem ti deset. Tako smo se dogovorili.
Hočem 250. In ne v treh mesecih.
V treh dneh. –Kaj ti je?
Poberi se. Partnerja sva.
Moj si. Deliva si 50:50. Konec debate.
Prekleti Alžirec! Sranje!
Pizdun. Kar tako bi rad 250 milijonov.
Antoine? Si slišal, kako se je pogovarjal z nami?
To je bila tvoja zamisel. Utihni! –Ti utihni!
Koga kličeš?
Dober dan, narednika Moserja, prosim.
Prasica, speljala si mi moža. Sesula te bom.
Zapomnila si me boš, prasica.
Pustite me!
Kaj je? Veš, kaj je to?
Do vratu ste v dreku. Ti in prijateljičina sinova.
V manj kot štirih mesecih ste ukradli 500 milijonov.
Sposodili ste si od tipa, ki vas izsiljuje.
In zdaj bi vam moral pomagati, da boste nadaljevali s tem?
Misliš, da je to po pravilih policije?
Za začetek nudim 100.000.
In se 300.000, če me rešite Dafrija.
In na koncu podkupujete policaja.
Veliko za začetnika kriminalca.
Ni tako grozno, če boste delali zame.
Torej?
Daj mi roko.
Na tej telefonski številki sem dosegljiv podnevi in ponoči.
Želim 200.000. Takoj.
200.000? –Prav?
Prav.
Noa?
Noa! Noa!
Kdo ti je to naredil?
Konec je.
Konec je, tu sem.
Aaron!
Kje je prasica? –O kom govoriš?
O tvoji umazani hčeri. –Pomiri se, pri meni si.
Pripelji mi sina in grem. –Vrzite ga ven.
Vrzite ga ven.
Poberi se.
Pusti me. –Očka.
Peljite ga v sobo. Nič se ni zgodilo.
V redu je, nadaljujmo.
Ge. Dani Sylviji Roci, rojeni Goldstein,
se odvzame skrbništvo nad sinom Tomom.
Sodišče zavrača prošnjo g. Vainberga
za začasno skrbništvo
v korist g. Aarona Goldsteina.
Oče ima vse pogoje
in je sposoben sam skrbeti za otroka.
Skrbništvo nad Tomom Roco sodišče dodeljuje Antoinu Roci.
Prišel sem vam povedat, da je tržišče CO2
izkoristila tolpa, ki državi krade DDV.
Imam dokaze, ki podpirajo mojo trditev.
Lahko vam jih pokažem. –Jih imate s seboj?
Dam jih, če mi naredite uslugo.
Samo vi mi lahko pomagate.
Želim skrbništvo nad vnukom Tomom.
Pri očetu je, vendar menim, da to ni dobro zanj.
G. Goldstein, veste, da policija nima pristojnosti nad pravosodjem.
Še posebej pri družinskih težavah.
Naj vas spomnim na vašo preteklost izdajanja nekritih čekov
in majhnih prevar.
Nimate pravice biti predrzni do mene.
Želite uslugo? Prinesite dokaze.
Dostavil jih bom, ko mi boste pritrdili.
Zaenkrat bom povedal samo eno ime.
Montana Trading.
Davčna uprava te preiskuje. Nimajo dokazov, vendar brskajo.
Kako so izvedeli? –Tast te je izdal.
Vso kartoteko aktivnosti je zbral.
Kaj mi predlagaš?
Zaključite in jo popihajte v tujino.
Najprej zmedite policijo in tržišče.
Razširite informacijo, da se da tržišče goljufati.
Vsi tatovi se bodo lotili tega posla.
Nastal bo kaos in lahko boste pobegnili.
Prav.
Kaj pa Dafri? –Dafri …
Lahko se ga znebite, če ga zasačijo zaradi droge.
Vemo, da je glavni na trgu. Kmalu dobi veliko pošiljko.
Če nam ga pomagaš dobiti na delu, ga lahko dobimo.
Kmalu. –Mikrofon? –Ja.
To je nemogoče.
Tvoj problem je, ne moj. Dolguješ mu, kajne?
Najdi način, da ga bomo posneli, ko mu boš vračal denar.
Ga. Melki, policija. Je vaš mož doma? –Pridi.
G. Melki, finančna policija, aretirani ste.
Kaj je, cepec?
Vzemite vreče.
Rekli smo tri dni.
Laurent je prestrašen, a ni bedak.
Če spregovori, bo z vama vred po njem.
Če bi spregovoril, bi že prišli po vaju.
Koliko nam ostane, če končamo?
900 milijonov.
In še 600, ki jih še nismo oprali. –Ni dobil denarja?
Edini problem je Arabec. Dokler ne dobi želenega,
nas ne bo pustil.
Kaj pravi prijatelj Moser?
Želijo ga aretirati z veliko pošiljko droge.
Do takrat bomo že vsi mrtvi.
Zakaj se ne bi umaknili v Izrael?
Kaj pa Noa in sin? –Vzemi ju zraven.
Kaj je bolje? Zlata kletka ali pariško pokopališče?
Noa? Si ranjena?
Eric, Eric!
Vanessa je ranjena! Pokličite reševalce!
Vanessa, sranje! Sranje!
Pokličite reševalce!
Vzemi, da boš lažje spala.
Hvala, sinko.
Bi ostala tukaj? Nočeš domov? –V redu sem.
Imaš še vedno očkovo pištolo?
Tvoj oče se je branil. Ni se maščeval.
Napadli so mi družino. –Nihče ni umorjen. Priložnost imaš.
Izginiti moraš.
Pojdi. –Kaj pa ti?
Nisem pomembna. Izgubila sem moža, nočem še sinov.
Pojdita.
Oba z bratom.
Eric? –Pomagaj. Sranje sem naredil.
Kaj? –Ubil sem prasca. –Koga?
Benarfo, prekleto!
Zakaj? –Ne vem. Počil sem ga.
Kje si? –Ne vem, v nekem baru v predmestju.
Imaš potni list s seboj? –Ja.
Sedi na prvo letalo za Tel Aviv.
Od tam me pokliči, prav?
Kaj pa žena? –Ne skrbi, jaz bom poskrbel zanjo.
Pomembno je, da izgineš. Pojdi v Tel Aviv in me pokliči.
Ne skrbi, vse bomo uredili. –Poklical te bom.
Antoine, nisem bedak.
Benarfo je ubil motorist.
Priča si je zapisala številko registrske tablice.
Visok je kot Eric.
Ni zamenjal tablic. V glavo ga je ustrelil.
Nimate dovolj težav? –Ni nujno, da je bil on.
Je naključno izginil, kaj?
Ni šala. Gre za hladnokrvni umor.
Povej, kje se skriva.
Ne vem.
Napad na Dafrija je velika neumnost. Kje je Eric?
Povej mu, naj se preda. Če se misli skrivati …
ga bo Dafri našel.
Ugrabil mu bo ženo in otroke. Tip je nor.
Nastradali boste.
Kaj delate tu? Pustite jo!
Pustite jo! –Kaj bo, če je ne?
Utihni. Vidiš tega tipa?
S tvojo prasico bo.
Dokler mi ne prineseš denarja.
Z Ericom se boš dogovoril za sestanek.
Če bo vse v redu, bo tvoja prasica preživela.
Potem si bova bot. Se strinjaš?
Ne vem, kje je. –Odrežite ji uho.
Ne, ne! Poklical ga bom. –Pokliči ga.
Kaj naj mu rečem? –Nocoj ob enajstih
Most Austerlitz. Port de la Rapee.
Austerlitz ob enajstih.
Eric … –Mislil sem te klicati. –Kje si?
Pakiram kovček. –Vidiva se nocoj ob enajstih.
Poslal ti bom naslov. Z denarjem pridem.
Izključi mobitel in se vidiva zvečer.
Je vse v redu? –Ja.
Dobro, hvala, Tonio. Hvala. –V redu je.
Simon, kaj delaš tukaj? Kje je Eric?
Pošilja ti pozdrave. Po denar sem prišel.
Ne smeš biti tukaj.
Kaj je to? To je njegov starejši brat.
Čakajte. To ni tarča. –Dobro, šef.
Odidi. –Kaj se dogaja?
Pobegni, nimam denarja. Takoj izgini. –Se šališ?
Pojdi! –Kaj te je prijelo?
Moser, ustavi akcijo. Si gluh? Izgini!
Kaj se gre? –Dva motorista prihajata. Kaj bomo naredili, šef?
Me slišiš, Moser? –S kom govoriš? –Poberi se.
Kaj delaš? –Poberi se, prekleto.
Danes je zadnji dan mojega življenja.
Zadnjič zapiram oči. Za vedno bom umolknil.
Dolgo sem iskal rešitve. Ta je očitna.
Nisem več nikogaršnja kopija. Konec je monotonije in lobotomije.
Nič več srajc in kravat.
Ne grem v pisarno.
Policija, stoj!
Noa, ostani … –Ne morem, predaleč je šlo.
Žal mi je, Dolly, ker je tako izpadlo. –Vem.
S ponosom objavljamo, da je Kamel Dafri aretiran.
Morilec Simona Wizmana.
Osumljen je za umor milijarderja Aarona Goldsteina.
Umorjena sta z istim orožjem v noči iz ponedeljka na torek.
Moja stranka ima predlog. –Poslušam.
V vse je vpleten eden od vaših policistov.
Ime? –Povedal vam bom, ko bo stranka odšla od tu.
Pripravljen je sodelovati s policijo in pravosodjem.
Dogovorjeno.
Arabski pregovor pravi, da človeka definirajo tri stvari:
moč, denar in smola.
Srečo in smolo sem imel, da sem izkusil vse tri.
Ne vem, ali sem bil zato boljši ali slabši človek,
vem le, da ti denar ne koristi, ko umreš.
Lažje je umreti, ko si utrujen.
S Kyotskim protokolom so se države EU odločile zmanjšati izpuste CO2.
Nastalo je tržišče s kvotami CO2.
Skupina prevarantov je izkoristila sistem za prevaro z utajo DDV-ja.
Od septembra 2008 do junija 2009 so utajili pet milijard evrov.
Francija je izgubila med 1,5 in 1,8 milijarde evrov.
Prevod BLITZ Film & Video Distribution
Priredil in uredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija